Du har ett nytt meddelande.
Hej, det är Harris. Jag har som sagt lektion ikväll. Jag ringer vid åtta.
-När har du lektion? -Klockan sju.
-Kommer du hem efteråt? -Nej, jag kanske ska träffa Mary.
Du har inte träffat henne den här veckan, va?
Nej.
Hon har haft annat att göra. Och jag med.
Hennes mamma sa att hon träffar nån annan.
Han bor i Raleigh. De tycker inte om honom.
-Gör de inte? -Nej.
-Hur vet de att de inte gillar honom? -De gillar dig.
De vill hon ska vara ihop med dig.
Ni var ju ihop.
l highschool.
Nu går vi inte i highschool längre.
Blir det inte för mycket med juridikstudier på kvällarna?
Nej, mamma.
Jag vill inte vara polis hela livet.
En juridikexamen är värdelös om du inte har hälsan.
Nu måste jag gå, mamma.
Huset byggdes 1923, av min far.
Då hade han redan byggt det första av sina tobaksmagasin.
Han köpte och sålde tobak. Och blev rik på det, i början.
Han var sin egen auktionsutropare. Och en fantastiskt skicklig sådan.
Hans idol var James Buchanan Duke.
Hans mål var att bli lika rik som mr Duke.
Han ville att jag skulle döpas efter mr Dukes dotter Doris-
-men mamma vägrade.
Här är ett foto på mr Duke och hans dotter Doris.
Och här är ett foto på mig och min pappa.
-Träffade ni Dukes nån gång? -Nej. Pappa gjorde förstås det.
Jag tröttnade aldrig på att höra om dem. Framför allt om Doris.
Jag sparade varenda bild och artikel om henne som jag fick tag på.
Det var gott om dem i tidningarna.
Senare, när tobakshandeln blev en förlustbransch-
-blev alla, däribland pappa, ruinerade.
Förutom familjen Duke. Pappa sa: "Sånt händer inte en Duke."
-Vad menade han med det? -Att de var osårbara, antarjag.
Men det var de förstås inte.
Det är väl ingen?
På kontoret fick jag höra att ni övervägde att sälja huset.
Det gjorde jag. Jag velar fram och tillbaka.
Det är dyrt. Skatterna är höga.
Och det är alldeles för stort för en person.
Men jag har bott här i hela mitt liv.
Närjag tänker på att flytta härifrån...
Jag kan bara inte.
Ni har kvar magasinet också. Jag har förstått att det är i gott skick.
Ja, det har hållit fint.
Jag har hyrt ut det, men det är inget jag blir rik på.
-Om ni tänker sälja, ringer ni mig då? -Javisst.
Ledamot Early, har ni nåt att berätta när det gäller centrumprojektet?
De som köpte alla Liggett och Meyers magasin, då?
Det sägs ju ofta att de ska riva dem och bygga bostadshus eller nåt.
-Sen går det ett år till. -Vi håller kontakten med dem, men...
Jag brukar besöka dem ibland och fråga om det går framåt.
De säger att man inte kan forcera så stora projekt.
Men nu har det väl nästan gått tio år?
Ännu mer. Och i den här konjunkturen...
Att få folk att flytta in till centrum igen är problemet.
Butikerna är borta. Alla flyttar ut, till köpcentren.
Det är stor synd och skam.
Ska vi ha nån thanksgivingparad i centrum i år?
Eller ska vi ha julparad i december istället?
Det börjar bli bråttom om vi ska ha thanksgivingparad.
Ska jag vara helt ärlig undrarjag om det är nån idé att ha nån parad alls.
Thanksgiving, jul, nyår...
Förra året var uppslutningen sorglig. lnte ens mina egna barn ville gå dit.
Måste vi fatta beslut ikväll?
Kan vi inte skjuta upp beslutet till nästa möte?
-Jag Vill gärna tänka öVer det ett tag. -Det funkar för mig.
-Bordläggs frågan till nästa möte? -Det yrkar jag på.
-Alla som röstar för, upp med handen. -Ja!
Hej, Harris, jag skulle just ringa dig.
- Jag har bokat till ikväll. -Förlåt, men jag är upptagen ikväll.
Det är en kompis från jobbet.
-Jag saknar dig, Mary. -Detsamma.
Ha en trevlig kväll.
Vad fin du är.
-Är hon inte fin, Frank? -Det är hon alltid.
Tack.
-När ska han hämta dig? -Howard ska inte hämta mig.
Vi ska ses på en restaurang halvvägs till Raleigh.
Jag blir galen aV det här.
Hon låter honom behandla henne lite hur som helst.
-Hon kommer nog gifta sig med honom. -Vad får dig att tro det?
-Det kan du inte veta. -Jo.
lbland trorjag att jag ska bli tokig av oro.
-Vad kan jag stå till tjänst med? -Bokat i "Howard Mercer".
Han har inte kommit än. Vill ni sätta er vid bordet?
Det här är Mary. Lämna ett meddelande.
Hej, Mary, det är Harris igen.
Har du nåt för dig imorgon kväll?
Förlåt att jag är sen. Det var en sak som dök upp i sista minuten.
-Är det nåt som ser gott ut? -Tror det. Jag ska bara ta en sallad.
Vill du ha en drink?
Nej tack, jag tog en cola.
-Har du övervägt en flytt till Raleigh? -Ärligt talat - nej.
Kan du lova mig att du tänker över det?
Ja, det ska jag.
-Tyckte jag hörde dig. Ringde du Mary? -Ja.
-Hur länge till ska du plugga? -lnte länge. Gå och lägg dig igen, du.
Mrs Taylor sa att det är viktigt inom juridiken att ha gått i rätt skola.
-Jag gick på skolan jag hade råd med. -Det finns för många adVokater, sa hon.
-De har det lika tufft som alla andra. -Gå och lägg dig, nu.
-Jag vill plugga klart. -Jag är så orolig för dig.
Jag vet. Det behöver du inte Vara.
Jag kommer klara mig fint.
Du är allt jag har, Harris.
Det är inte sant, mamma.
Du har Pete också.
Och var är Pete, då?
Flänger världen runt.
När träffade jag honom senast?
Gå och lägg dig nu, Harris. Det är sent.
-Att du sitter uppe så sent oroar mig. -Jag ska snart gå och lägga mig.
-Lova det. -Jag lovar.
-Moster? -Willa?
-Låg du och sov? -Är det nåt som är fel?
-Nej, det är ingen fara med mig. -Gudskelov.
Ska sanningen fram...så känner jag mig lite obehaglig till mods.
-Finns det nån anledning till det? -Nej, egentligen inte, men...
-Vill du attjag ska komma över? -Jag känner mig dum som frågar...
-...men jag skulle uppskatta det. -Jag kommer på en gång.
Tack, min skatt.
Förbannade dumskalle, ska du bränna ner stället?
Om du vill röka får du göra det utanför.
Ursäkta, men jag är lite nervös ikväll.
Företaget vill etablera sig här. Om vi hjälper dem med det...
...så framstår Vi alla i bra dager.
-Hur hittade ni det här magasinet? -Det Var rena turen.
Företaget vill att jag ska hitta städer som kan tjäna på att ha oss där.
Durham är med på den listan.
Och här hittade jag alla de här tomma tobaksmagasinen.
Jag skickade bilder till högkvarteret och de ville att jag skulle hyra här.
Ägaren ville gärna hyra ut, men det fick absolut inte rökas här.
Hon hade sett många magasin som satts i brand av oförsiktiga rökare.
Tala inte nåt annat än spanska medan vi är i Durham.
Ställer nån en fråga till er på engelska-
-så får ni låtsas att ni inte förstår.
Om de ställer en fråga på spanska, då?
Kom och hämta mig, så svarar jag.
Företaget vill att jag ska sköta snacket.
-Var är mamma? -Hon lade sig. Hon oroar sig för dig.
Hon tror att du ska bli blixtkär och gifta dig med fel person, som hon.
-Vem har pratat om att gifta sig? -Var träffade du, vad-han-nu-heter?
-Howard. -Var träffade du honom?
Han är jurist. Jag träffade honom på jobbet.
Vi kan väl få träffa honom? Din mamma tror att du skäms för oss.
-Skulle jag skämmas för er? -Din mamma tror det.
-Det görjag inte. -Din mamma gillar Harris.
Det gör jag också.
Hans mamma säger att det är för din skull som han pluggar juridik.
Moster?
Moster...
Är det inte helt vansinnigt?
En kvinna i min ålder, som levt här ensam större delen av sitt liv...
Plötsligt är jag helt skräckslagen.
Jag skäms så.
Det är inget att skämmas för.
-Jag är här nu och du är helt trygg. -Gud signe dig!
-Moster...? -Ja?
Vem hyrde du ut magasinet till?
Jag minns inte vad han hette. Han verkade trevlig.
Var han mexikan?
Nej, det tror jag inte. Hur så?
När jag passerade magasinet nyss stod det två mexikaner utanför.
-De satt och rökte och drack öl. -Men kära hjärtanes!
Jag sa till om att ingen rökning får ske i eller utanför magasinet.
Jag ska ringa honom och göra det klart för honom.
-Klockan är tolV på natten. -Då väcker jag honom. Det är Viktigt.
Det här är Georgiana Carr. Se till att mr Leroy ringer mig genast.
Det gäller mitt magasin.
Jag lämnade ett meddelande.
Leroy heter han. Jag får tala med honom om saken imorgon.
-Betalade han med check? -Nej, kontant.
-Kontant? -Det var så han ville ha det.
Jag är utmattad. Är du trött?
Ja.
Du har ett nytt meddelande.
Hej, Mary. Det är Harris igen.
Har du nåt för dig imorgon kväll?
-Din frukost är klar strax. -Jag hinner inte.
Jag försov mig.
God morgon, vem är det som bestämmer här?
Är mr Leroy inne i magasinet?
-Vad heter mr Leroy i förnamn? -Vet inte. Han sa bara: "Leroy".
Han är från Texas. Det berättade han.
-Nära BrownsVille. Vernon, tror jag. -Vi får se till att polisen kommer hit.
Gus Leroy, tack för att ni tog er tid.
Varsågod och sitt.
Jag jobbar för ett företag med verksamhet i Texas och Louisiana.
-Och Vad sysslar ni med? -Jag är i avfallshanteringsbranschen.
Vad Vill ni mig? Jag har inte så mycket att säga till om.
Jag begär inget av er.
Jag har hyrt Georgiana Carrs magasin i ett halvår.
-Ert företag? -Jajamensan.
-Vad tänker ni göra med det? -Vi har ställt dit hälsovådligt avfall.
-Herregud! Vet miss Georgiana om det? -Jag försökte berätta det...
...men hon sa att det gjorde detsamma vad vi hade där.
-Är det ni gör lagligt? -Ja.
Vi bryter inte mot några lagar i Durham eller North Carolina.
Transporter och behållare är godkända aV de federala myndigheterna.
-När kom ni hit? -l natt.
Det är mindre trafik nattetid. Nu ska jag inte störa er mer.
Nån gång skulle jag vilja berätta om planer mitt företag har för stan.
-Handlar det om hälsoVådligt avfall? -På sätt och vis.
Då vet jag inte. Vi är väldigt konservativa här.
-Vi är nog inte redo för sånt. -Jag förstår. Men kom ihåg:
Nån måste ta ansvar för att lösa problemet med det växande sopberget.
Vår facilitet i Vernon i Texas har återupplivat stan.
Samma sak skulle säkert kunna ske i Durham.
Vi har ingen arbetslöshet i Vernon och den sjunker i Louisiana.
-lngen arbetslöshet? -Nej.
Herr borgmästare, förlåt om jag stör, men ni har nästa möte nu.
-Vi får tala om det här senare, mr...? -Gus Leroy.
Durham är en av flera städer i södern där vi öVerväger att öppna filial.
Tack för att ni berättade det. Jag hör av mig mycket snart.
-Godmorgon, jag Vill göra en anmälan. -Det ska bli, ma'am.
Min moster här brukar hyra ut ett magasin.
Nu är det en herre vid namn Leroy från Brownsville i Texas som hyr.
-Han betalade kontant för ett halvår. -Ursäkta mig, Willa...
Jag tror inte att mr Leroy är från BrownsVille-
-utan från Vernon, som ligger nära BrownsVille.
Var han nu är ifrån... Han betalade kontant för ett halvår.
Två mexikaner står vakt. De talar inte engelska, eller låtsas inte göra det.
När Vi var där i morse...
-Vad hette han? -Vem?
-Han som hyr av er moster. -Leroy, sa jag ju.
Är det för- eller efternamnet?
Jag vet inte. Och inte min moster heller.
Vad är det ni Vill att jag ska göra, då?
Se till att nån åker till magasinet-
-och berättar för mr Leroy och hans män att miss Carr har rätt-
-att inspektera sitt magasin närhelst hon önskar.
lngen rökning får ske i magasinet. ÖverhuVudtaget!
Jag är mycket bestämd på den punkten.
Jag ska åka till ert magasin, så fort jag är klar här, och se vad som pågår.
Tack.
Hur är det i Durham?
Som vanligt, ungefär.
Var försiktig, raring.
-Hur menar du? -Var försiktig, bara.
Vad menar du med det?
Vad sägs om middag igen ikväll? Jag lovar att inte bli sen.
-Jag kan inte. Jag har annat för mig. -Ställ in det.
-Jag kan inte. -Ställ in det. För min skull.
Jag kan tyvärr inte.
Han jagar alltid de nyanställda tjejerna.
Och när han klar med dem får de sparken.
Han har fru och två barn men det talas det tyst om.
Är du gift?
Ja.
Jag har också två barn.
Och för barnens skull bor vi alla ihop. Trots att ingen av oss är lycklig.
När barnen Vuxit upp upplöses äktenskapet.
Fler frågor?
Nej.
Döm mig inte för hårt, Mary.
Jag gör så gott jag kan i en svår situation.
-Mr Leroy... -Goddag.
Jag fick meddelandet. Jag skulle just ringa.
Senare skulle jag Vilja diskutera en förlängning av avtalet.
-Ni har haft det bra, hoppas jag. -Ja. Tack.
Det här är min brorsdotter, Willa Jenkins.
-Hur står det till? -Hej.
-Ni har haft det bra, hoppas jag. -Bra nog, med tanke på mitt yrke.
-Vilken bransch är ni i, mr Leroy? -Hantering av hälsovådligt avfall.
Vi har ställt våra behållare i ert vackra magasin.
Menar ni att ni förvarar hälsovådligt avfall i min mosters magasin?
Ja. Men var inte orolig, det förvaras i specialbyggda behållare.
-Vill ni se dem? -Nej tack.
-Miss Willa? -Ja, det skulle jag.
Kom då.
Här är behållarna. De är alla korrekt märkta med innehåll.
-Varifrån kommer de? -Louisiana.
Om en Vecka hoppas vi ha plats i Texas, där de ska anpassas för slutförvaring.
-Var blir det? -Nånstans i Texas.
Att hitta platser för slutförvaring blir allt svårare.
-Hur ser de där sakerna ut? -De ser inte så speciella ut.
Man kan inte se in i dem.
Det står "HälsoVådligt avfall" på dem och det ger mig kalla kårar.
Det kommer kännas bättre när de är borta.
Han ska väl inte få förvara fler i magasinet?
-Vad innebär "hälsoVådligt avfall"? -Vad tror du?
-"Farligt?" -Värre än så.
De här damerna får alltid gå in och ni får tala engelska med dem.
Vi ses senare.
De tog hit dem från Louisiana. De ska till Texas om en vecka.
Där ska de begravas, sägs det.
Om Texas nu tar emot dem.
Vart är världen på väg?
-Vad finns där inne? -Döden.
-Ma'am? -Döden.
-Vad är det i behållarna? -De är alla märkta.
-"Hälsovådligt avfall". -Ofarligt i behållarna.
Damerna anmälde att de inte hade blivit insläppta i sitt magasin.
Ingen rökning får ske i eIler i närheten aV magasinet.
Jag förstår. Det är åtgärdat.
-Vad tänker du på? -Mr Leroy och min f.d. man.
-Tycker du att de liknar Varandra? -Nej, inte alls.
Det är för att han utgår ifrån att man blir glad av allt han gör-
-oaVsett hur Vansinnigt det är.
Jag hoppas verkIigen att du inte tänker förlänga kontraktet.
Jag ska inte bestämma vad du ska göra, men det Vore bäst om han försvann fort.
Säg att han fick kontraktet under falska förespeglingar.
-Han sa inte Vad de skuIle förvara. -Han försökte, men jag brydde mig inte.
Hade du hyrt ut, om du hade Vetat det du vet nu?
-AntagIigen inte. -Då så...
Hör du nånsin av din man?
Varför i heIa friden drar du upp honom?
Det var du som pratade om honom först.
Nej.
Jag hör aldrig av honom och jag hoppas jag slipper.
Om du håller med mig om att det bästa vore att bryta kontraktet med honom-
-så går vi till en adVokat. Du kan säkert bryta kontraktet-
-om du betaIar tillbaka pengarna. Det Var väl i kontanter?
Ja, det stämmer.
Då så. Vi kan åka och träffa en advokat på en gång.
Har du nåt emot att jag inte åker i eftermiddag?
Det har varit en ansträngande dag för mig.
Visst. Gör det nåt om jag åker dit?
Nej då, inte alls.
-Hej, Kate. -Vad kan jag hjälpa dig med?
Jag ViIl Iåna en dator. Jag vill kolla en sak om hälsoVådligt avfall.
-Ta vilken du vilI. -Tack.
ESC HANTERlNG AV HÄLSOVÅDLlGT AVFALL
-Är mr Leroy här? -Nej, ma'am.
-Vet ni när han kommer tiIlbaka? -Nej.
-Vet ni Vem jag är? -Ja, ma'am.
-Vet du att jag äger magasinet? -Ja, ma'am.
-Vet du Vad de gjorde här förr? -Nej, ma'am.
De handlade med tobak.
-Det visste du inte, Va? -Nej, ma'am.
Då fanns det fIera tobaksboIag här.
Varje dag maIde de tobaksbIad för att göra cigaretter aV.
Klockan fem täckte dammet från den malda tobaken hela stan.
Om man var utomhus bIev man aIldeles täckt av dammet. Man blev helt brun.
Jag vill gå in. Jag viIl se det igen.
Ja, ma'am.
Senast jag var här var jag här med min far.
Han hade Varit krasslig hela Vintern och det Var den första Vårdagen.
En underbar vårdag.
Han sa till mig:
"Ta en promenad tilI magasinet med mig."
"Jag ViIl se om jag ska säIja det elIer inte."
"Det kommer smärta mig djupt att sälja det, men..."
"Men vad skuIle det göra för nytta för mig, eller dig"-
-"nu när tobak inte längre Iönar sig."
Far lät bygga det här magasinet, förstår du.
Åtta år innan jag föddes.
Eller var det tio?
Eller var det sju?
Det är i varje fall länge sen.
Jag vill inte ha dem i mitt magasin.
Men jag behöver pengar. Jag vill inte ha dem i något magasin.
Willa säger att de betyder död.
Och jag vill inte ha död i närheten av mig.
Och framför alIt inte i mitt magasin.
Hur länge kan jag behåIla det?
Jag vet inte.
Nu är det bråttom. Vernon kan ta emot behållarna om två dar.
Det kommer 100 till imorgon.
-Ja? -Det är borgmästaren.
Kan jag kalIa tilI möte i fulImäktige ihop med några viktiga personer-
-som har uttryckt intresse för att höra om anIäggningen i Vernon?
-Vad sägs om imorgon klockan sju? -Tack.
Jag hade ett trevIigt samtaI med advokaten - Bruce Jackson.
Är allt som det ska, moster?
Oroa dig inte för magasinet.
Jag är övertygad om att vi kan bIi kvitt mr Leroy.
EnIigt advokaten blir det inte sVårt att bryta kontraktet.
Säg bara att du inte visste Vad han skulIe förvara, när kontraktet slöts-
-och att du vill ogiltigförkIara kontraktet och återbetala pengarna.
Det är väl goda nyheter?
-WilIa... -Ja?
-Det är en sak du måste veta. -Vad är det, moster?
-Jag skäms för att säga det. -Varför det?
För att jag är det.
-Jag har Väldigt Iite pengar, WiIla. -Jag Vet.
Samma här. Men du har din arvsfond. Det är ju inte så mycket, men...
-WilIa... -Ja?
l förra Veckan fick jag Veta att det inte finns några medel i arvsfonden.
När jag hörde det...
...kontaktade jag Crosby Gaige om att sälja huset. Jag vet inte...
Men samma morgon kom mr Leroy-
-och vilIe hyra magasinet. Han gav mig pengar, så jag sköt upp försäIjningen.
Jag har gjort aV med det mesta av pengarna.
Jag har betalat mina räkningar och den där tandläkarräkningen.
Och jag behöVde Iite...
Strunt samma.
Det finns nästan inget kvar att återlämna.
Jag borde ha sålt huset för Iänge sen.
Det var min stolthet som kom i Vägen.
Jag stod inte ut med att mina vänner...
...skulle veta...
...att jag måste sälja mitt hem.
lgår kväll kom jag på att de flesta aV mina vänner ändå är döda!
De flesta...
När Våra bekymmer började...
Vi förlorade mycket pengar och tobaksimperiet splittrades...
Konkurserna duggade tätt.
Pappa brukade säga att vi fick betala för våra synder.
"Vilka synder?", frågade jag. "Att handla med tobak?"
"Nej", sa han.
"Synden Var högmod."
lstälIet för att tänka att Vi var sårbara...
...att Iyckan skulIe vara med oss för alltid-
-för att Vi förtjänade vår Iycka och att den aldrig skulle ta slut.
Nå...
Den tog slut.
Och Varje kväll, under pappas sista år i livet-
-hörde jag honom inne i hans rum-
-när han bad Gud förlåta honom-
-för hans högmod.
Hur som helst...
Jag får sälja mitt hus nu.
Jag får börja om.
Jag ska förklara för mr Leroy vad som hände.
Han ska få sina pengar när jag har såIt huset.
Och sen...kanske...
...säIjerjag magasinet.
Kanske.
-Kan jag komma in? -"Kan" betyder "klarar jag".
"Får" är "Har jag din tillåtelse?". Lärde du dig inte det i skolan?
Nej, det gjorde jag tyvärr inte.
Jag gick ju knappt ut femman. Det mesta jag kan har livet lärt mig.
Jag gifte mig med din far närjag var 15, fick dig närjag var 17, skild...
-Jag retades. Förlåt. -Du är förlåten.
-Jag fick sparken, mamma. -Va?
Jag har fått uppsägningen och avgångsvederlag på två veckolöner.
-Varför det? -Varför?
Jag vet inte varför.
Men det har med HoWard att göra.
Han vilIe gå ut med mig igen och jag sa nej-
-eftersom jag hade hört att han är gift-
-och har två barn.
-Var han gift? -Ja.
Har han barn?
Ja.
BeVare mig väI!
Mamma...
Ja?
Jag vill inte stanna i Durham.
Jag vill åka härifrån.
Jag är 24 och har aldrig varit längre bort än Raleigh.
TviIlingarna Wiggins bor i Atlanta och de sa att jag kan bo hos dem-
-tills jag hittar ett eget ställe.
När Vill du ge dig av?
lmorgon.
lmorgon?!
Ja.
-Goddag, mr Leroy. Stig på. -Tack.
-Goddag, miss Georgiana. -Varsågod och sitt, mr Leroy.
Jag ska inte stanna länge. Vernon vill ha våra behålIare om två dar.
Det kommer en ny sändning från Louisiana.
-Visst är det en fin dag? -Ja.
Estaquio sa att ni var och tittade på ert magasin.
-Det var så länge sen jag Var inne... -Jag är mycket nöjd med ert magasin...
...och skuIle Vilja förlänga kontraktet ett halVår-
-och sen i fem år tiIl. Företaget Vill att jag omförhandlar hyran.
De kommer betala bättre än idag, vilket Väl är 500 dolIar i månaden?
Ni borde Iåta en advokat förhandla om det femåriga kontraktet.
Företaget behöVer få en känsla av möjligheterna-
-om stan skuIle stäIla sig positiv till vår Verksamhet.
Sånt här tar tid. l förhandIingarna har ni en vän i mig.
Här finns fantastiska möjligheter och jag tror att de kommer inse det.
Och nu tiIl det praktiska...
Jag skuIle föresIå-
-att kontraktet gällande nästa haIvår ska börja gäIla nu.
Jag tycker att vi ska höja hyran tilI 1 000 dollar.
Ska vi inIeda vårt nya kompanjonskap med att jag sätter upp ett kontrakt?
Och imorgon kommer jag med ett anbud på att hyra magasinet i fem år till.
Tack för ert fina erbjudande-
-men jag vilI inte förlänga ert kontrakt, mr Leroy.
När jag hyrde ut visste jag inte vad ni skulle förvara...
-Ni ville inte höra det. -Men jag hade inte minsta aning om...
...att ni skulle ta dit de där...
-"BehålIarna"? -Nej, det som finns i.
-Hälsovådligt avfalI? -Ja.
Ni behöver inte ta bort dem genast, om de ska vara här i en vecka...
Jag hade räknat med ett halvår, enligt kontraktet.
-Jag är ledsen. -Jag har skyIdigheter på mitt hålI...
Tänker ni Verkligen göra det här?
Då tvingas jag skaffa en adVokat och göra upp om det här i domstol.
-Ni ska få tiIlbaka era pengar! -Jag struntar i pengarna.
Men Vi har lagt ner mycket arbete på det här.
-Tycker ni inte er moster är oresonlig? -Nej.
Jag tycker hon är förnuftig. Hur understår ni er att hota med stämning?
-Har ni hört talas om Vernon i Texas? -Nej.
Det Var en stad med kanske 800 invånare.
Den var döende. De unga flydde stan.
Mitt företag erbjöd sig att bygga en park och en simhall-
-om vi fick bygga en avfaIlsanläggning där.
De gick med på det.
Vi tänkte noga ut placeringen och planeringen aV systemet-
-och använde foIk från trakten när vi kunde.
Stan bIomstrar och folk harjobb.
Man har ett stort ansvar när man inleder nåt sånt.
Om de med enbart vinstintresse tar över är varken ni eller er moster trygga.
Och inte jag. Ingen.
Visst har vi haft problem i Vernon, men när misstag uppdagas rättas de till.
Durhams centrum hålIer på att dö.
Jag sa till företaget att stan behöver hjäIp och de är mycket intresserade.
De vilI bara se hur inIedningsfasen fungerar.
Jag är inte er fiende, miss Willa.
Det vill jag inte vara.
Vi struntar i advokater och rättssalar.
Ge mig en månad. Låt mig skicka iväg den Vi har och ta in nästa sändning.
Låt mig taIa med stan om mina planer.
Vid månadens slut, om ni ännu tror att jag är en opportunistisk legoknekt-
-så ger jag mig iväg härifrån och ni kommer aldrig höra av mig igen.
Jag går tilI rummet intiIl, så får ni prata igenom saken.
Säg tiIl mig när ni har bestämt er.
-Säg vad jag ska göra. -Nej, det är ditt magasin.
En månad är inte så lång tid...
Skulle du bli arg på mig om jag lät honom stanna en månad?
Nej.
-SkuIle du tycka att jag var Vek? -Nej, inte det heIler.
Stan är döende.
Minns du hur det var förr? Hur ståtligt det var när du var flicka?
Ja.
-TaIet om Vernon var imponerande. -Ja.
Det imponerade på mig.
Då låter jag honom stanna i en månad.
-Håller du med? -Ja.
Mr Leroy?
Vi har bestämt att ni ska få er månad.
Tack. Det kommer ni inte att ångra, det loVar jag.
-Ja? -Harris är här.
-Du hade bett honom komma förbi. -Ja, det hade jag.
Han är i vardagsrummet.
Okej.
Det togs sista året i high school, Va?
-Ja. -Du har inte förändrats så mycket.
-Jo, det harjag. -Men det syns inte.
-Har inte du förändrats? -Jo, jag antar det.
-Hur går det med juridikstudierna? -Det är tufft.
-Hade du tänkt jobba med det här? -Ja, det hade jag.
Harris, jag ska ge mig aV från Durham. Jag ska flytta till AtIanta.
-Varför det? -Jag har mina skäl.
Jag ska berätta om dem nån gång. Jag skuIle Vilja be dig om en tjänst:
Kör mig till flygplatsen imorgon kväll.
-Vilken tid går pIanet? -Klockan nio.
Varför skjutsar inte dina föräldrar dig?
Det skulIe de vilja, men de är båda väIdigt ledsna-
-och det blir lättare om vi tar avsked här.
-Kommer det här inte rätt pIötsligt? -Jo, kanske det.
-När bestämde du dig för att åka? -ldag.
-Varförjust AtIanta? -Tvillingarna Wiggins är där.
De sa att det finns mycket jobb och jag kan bo hos dem, tills jag får ett.
Tänk om du inte trivs i Atlanta, då.
Då stannar jag inte där.
Då försökerjag med Houston eller New Orleans.
Känner du nån där?
-Nej. -Tänk om du inte trivs där heIler.
Då får jag komma tillbaka hit och hitta ett jobb.
Titta inte på mig sådär. Du är värre än mamma och Frank.
Har du aldrig Velat ge dig av?
Du nöjer dig med vad som heIst.
Jag sIår vad om att om du inte...
-GIöm det. -Vad tänkte du säga?
Jag vill veta Vad du tänkte säga.
Att om inte din mamma var beroende av dig skulle du också ge dig aV.
Vad finns det för framtid för dig här, som polis-
-med 30 000 doIlar om året? Bara nollor nöjer sig med det.
-Säger du att jag är en noIla? -Du är en nolla om du stannar här.
Tack för det.
Harris!
Jag menade inte så.
Jag får ringa upp dig senare.
-Har ni fulIt upp? -Ja, Vi ska forsla iväg dem.
Nästa sändning ska komma imorgon kväll.
-Kommer ni Vara upptagen här ikväll? -Nej.
Kan ni äta middag hos miss Georgiana? Hon tänker sälja huset.
Det blir sista chansen att laga mat i huset. Hon blir glad om ni kommer.
-Vilken tid? -När passar det er?
Klockan sex?
Kan ni följa med när jag träffar borg- mästaren och stadsfullmäktige imorgon?
-Vilken tid? -Klockan sju.
Jag kommer.
-HalIå? -Crosby här, från mäklarfirman.
-Hur står det tilI? -Mycket bra. Ursäkta om jag stör...
...men jag vill tala lite kort med er moster.
Det är till dig, moster!
-Ja? -Miss Georgiana?
Lucy Calhoun vill komma imorgon kväll. Hon är rik och känner till huset.
-Varför kommer hon inte på dagtid? -Det var då hon kunde.
Okej då. Tack.
En rik dam, som brukar passera huset ofta...
Hon har mycket pengar och vill titta på huset imorgon kväll.
-Vilken tid? -Klockan sju.
-Jag Vore tacksam om du ville vara här. -Jag skulIe vilja det...
...men jag ska vara med mr Leroy på möte med stadsfullmäktige kIockan sju.
Jag vore dig evigt tacksam om du kunde hjälpa mig med det.
Då gör jag väI det.
Ni är mycket punktIig. Jag kan inte följa med er imorgon kväll.
En rik dam ska komma och titta på huset och hon kan bara imorgon kväll.
Moster vill inte vara ensam med dem så jag lovade att Vara här.
Jag förstår. Får jag komma förbi efter mötet och berätta hur det gick?
Gärna.
Mr Leroy, vad trevligt att ni kunde komma!
Det kanske är sista gången jag Iagar mat i det här huset.
Kom in, soppan är klar.
Om ni sätter er på hedersplatsen, så sitter Vi på ömse sidor om er.
Tack.
-Det var utsökt, miss Georgiana. -Tack ska ni ha.
Ska ni sälja huset?
Ja.
Ursäkta mig... FörIåt, förlåt.
-Jag kanske borde gå efter henne. -Nej, jag ser tiIl henne.
Moster är Iedsen över att sälja huset.
Hon föddes här. Hon har aldrig bott nån annanstans.
Det där var hennes far, min farfar - James Wilford Carr.
-Föddes ni också här i huset? -Nej.
-Föddes ni i Durham? -Ja.
Georgiana är min moster. Jag gifte mig närjag var 22-
-och bosatte mig i Texas.
-Är ni född i Texas? -Ja.
-Har ni familj där? -Nej. Mamma och pappa är döda.
Jag har inga syskon. Jag är också frånskild.
Mitt jobb är min famiIj, kanske.
-Mr Leroy... -Säg inte "mr Leroy" eller "mr Gus".
-Säg "Gus". -Då säger vi det.
-Tack, Willa. -lngen orsak, Gus.
-Gus? -Ja.
Glöm det. Jag frågar det senare.
Oroar du dig fortfarande för behållarna?
Ja. Jag undrar hur säkra de är.
Om fulImäktige visar intresse kan det gå väldigt fort.
-Det trorjag säkert. -Jag kommer behöva en assistent.
Kan du rekommendera nån?
-Helst nån som är hemma i stan. -Hur gammal?
En mogen och pålitlig person, som har intresse för det vi vill uppnå här.
Jag kommer inte på nån så här på rak arm.
Skulle du vara intresserad?
Jösses, jag...
Jag vet inte. Tanken sIog mig aldrig.
Jag skuIle gärna arbeta med dig.
Det är Väldigt smickrande, men jag Vet inte riktigt.
Jag vet så lite om det här.
Men kan du tänka dig att verkligen öVerväga det?
Det ska jag göra.
När behöver du besked?
Jag ska inte göra om det.
-Vi ses imorgon. -Kanske det.
-Det ska bli regn imorgon. -Ja.
Harris...
-Jag menade inte... -Jag Vet vad du menade.
Jag är för känslig för mitt eget bästa.
Men jag vilI säga en sak.
Jag tror att vi båda är för känsliga.
-Ja? -Det är Crosby.
Hej, Crosby. Tänk, vad det regnar. Ja, kära nån...
Damen ställde tyvärr in.
-Hon kan inte komma i det här regnet. -Jag förstår.
-Jag ber om ursäkt. -Men hon är intresserad?
Ja, det är hon helt klart.
Då så. Tack för att ni ringde.
Det var Crosby. Den kvinnIiga köparen ställde in.
Hon vågade sig inte ut i regnet.
Men enligt honom är hon fortfarande intresserad.
Vilken besvikeIse!
Varför tar hon risken att flyga ikväll? Kan hon inte vänta till imorgon?
Nej, hon är fast besluten att ge sig av.
-Om flyget stäIls in, då? -Då tar hon bussen.
Gud, vad envis hon är!
-Du har gjort henne enVis. -Du med.
-Varför kan inte vi skjutsa henne? -Hon vill säga adjö till oss här.
-Jag kommer att sakna henne! -Se så, Miriam...
Snälla du...
Harris är här.
Stig på.
-God kvälI. -Mary, Harris är här!
-Hjälp henne med väskorna. -Visst.
Blev du förvånad när du hörde att hon ska ge sig av?
Ja, det bIev jag.
-Ring när du kommer till AtIanta. -Ja.
Jag äIskar er båda två.
Vilken hemsk kväll!
Ja.
Nu har de åkt.
Hon är på väg.
Gus Leroy. Ja, mr Bob.
Jag såg tilI att de började frakta tidigt, på grund av regnet.
Det hade inte börjat regna när de åkte från Louisiana.
Ja, det regnar nu. Jag håller er underrättad.
Tack för att ni kom hit i regnet, med så kort varsel-
-men jag tyckte att det Var viktigt för vår stads fortsatta välstånd...
-...att Vi hör Vad han har att säga. -Var är han?
Han kommer strax. Han ska förklara vem han är-
-varför han vilI komma hit, och vad han tror sig kunna göra för stan.
Vad fin du är! Har du badat?
Ja, det känns mycket bättre nu.
Hur länge tror du mötet håller på?
lngen aning. lnte mer än en timme, antarjag.
Om de säger att han inte kan bygga nån anläggning här, då?
Tror du att han ändå kan hyra mitt magasin i fem år?
Jag har börjat oroa mig för det.
-Jag tror inte de tackar nej. -Han borde komma rätt snart.
Han kanske måste stanna och prata med foIk.
-Tror du jag hittar nån köpare? -Jag tror det.
-Crosby är övertygad om det. -Han borde ju Veta.
Crosby säger att många kunder kan betala mycket pengar för ett hus-
-för att sedan riva det och bygga ett nytt.
Hör du på?
-Förlåt, jag tänkte på Gus möte. -Vem är Gus?
Är det mr Leroy?
-Ja. -Varför kaIlar du honom "Gus"?
Han bad mig göra det.
Är du intresserad av honom, Willa?
-Vad menar du med "intresserad"? -Jag menar intresserad.
Jag vet inte.
-Menar du att du inte Vet? -Jag menar att jag inte vet.
Jo, det gör jag. Det ärjag.
Är han intresserad av dig?
Jag vet inte.
Jag tror han är det.
Jag hoppas det.
Frank tycker att det är dumt att flyga i det här vädret.
Men han skulle tycka det även om solen sken.
-Han är min styvfar. -Ja...
Det visste jag.
Jag kände aIdrig min riktige pappa.
Mamma säger att han är död nu.
Jag kunde inte haft en bättre pappa än Frank.
Hur gammal var du när din pappa dog?
Fem.
-Minns du honom? -Jag tror det, men vet inte säkert.
Döptes du efter honom?
Nej, min bror Pete döptes efter honom.
-Var är Pete, egentligen? -Jag vet inte.
Pete är en vagabond. lbland hör han inte aV sig på ett halvår eller ett år.
Sen får vi ett brev eller ett kort där det står att han saknar oss.
Mary...
Ja, Harris?
Jag äIskar dig.
Det harjag alItid gjort.
Jag äIskar dig också.
Det harjag alItid gjort.
Jag ska tala om mitt favoritämne: Att hantera vårt avfall.
Först ska jag säga att jag jobbar för EnVironmental Services Corporation.
Vi har kontor i Houston och San Antonio och en anläggning i lilla stan Vernon.
De välkomnade oss.
Vissa av er vet att vi kom hit för att vi fick hyra Georgiana Carrs magasin-
-som förvaringspIats åt behåIlare med hälsovådligt avfalI.
Jag har suttit här så många dagar och kvällar och Iyssnat på regnet.
Jag börjar vänja mig vid tanken på att min tid här nästan är slut.
Vi hämtar avfall tilI vår anIäggning i Vernon från hela USA.
Där omvandlas giftigt avfall så att det kan slutförvaras säkert.
l sinom tid vill vi bygga en likadan anläggning här i Durham.
Jag har varit med om brölIop i det här rummet-
-och begravningar som har börjat här.
Din mamma och pappa gifte sig i det här rummet.
Jag var första tärna.
Jag vet att frågan ni alIa ställer er är om det är säkert.
Jag vill först påminna om att vi leVer i atomåldern, med allt vad det innebär.
lnget av husen på de här bilderna finns kvar.
En atombomb är helt ofarIig såvida den inte detoneras.
Förorenat, giftigt eller radioaktivt avfall är ofarligt-
-om det hanteras rätt.
Som ett beVis på vår tacksamhet mot Vernon-
-har Vi hjälpt dem bygga en ny park-
-och en simhall, för att Visa vår uppskattning.
De har nästan fulI sysselsättning.
Och själva Durham är haIvt om halvt ödelagt.
Vart tog alla hus Vägen?
Vart tog stan vägen?
Jag säger som till folk i Vernon: Jag ser aldrig bakåt, utan framåt.
Nödläge 1183. Läcka. Alla enheter, rapportera.
-Vad handlar det där om? -Förlåt, men jag måste kolIa.
Bil 104 beger sig tilI pIatsen.
Jag blev imponerad av det jag just hörde.
Jag rekommenderar att vi hör av oss tiIl IämpIiga personer i Vernon-
-och förklarar att vi är intresserade.
Räck upp handen, aIla som håller med Shirley.
-Stanna här, Mary. -Jag Vill inte. Jag viIl följa med dig.
Okej då. Men håIl dig på säkert avstånd.
-Var du vid olycksplatsen? -Nej, jag har bara fått rapporter.
-Kör du så fort det går? -Ja.
Är allt som det ska med er?!
lngen blev dödad. Jag tackar Gud för det.
De fraktade hälsoVådligt avfall. Kalla på specialstyrkan från Raleigh.
Det är några skadade som måste tas om hand.
Herregud!
-Mr Leroy... -Ja?
Undrar ni över era behållare?
SpeciaIstyrkan från RaIeigh har inspekterat dem.
De är heIa.
De vill flytta dem tilI magasinet genast. Det står väl tomt?
Ja.
-Har ni folk som kan flytta dem? -Ja. Vi ringde era förmän.
De hyrde in personaI som lastar och fraktar behållarna till magasinet.
-Då behövs jag inte. -Nej.
lnte direkt.
-Då var Vi framme. -Tack.
-Sköt om dig. -Detsamma.
Tack.
Hej.
Jag bekIagar olyckan.
Jag kanske får sparken.
Om nån hade dött eIler om behålIarna hade skadats hade jag bliVit det.
Jag har bliVit anklagad för försumlighet.
Företaget beslutar senare idag om jag får vara kvar.
Jag bekIagar.
Det var en man där hemma...
Han hyrde ett rum på ett hotell.
Jag Var tidningsbud och brukade lämna hans tidning.
Han öppnade dörren precis nog för att kunna sticka ut handen efter tidningen.
Han lämnade aldrig rummet.
Han åt alla sina måltider där också.
Han var med om en oIycka som ung.
lngen mindes vad som hade hänt.
Men han vågade inte lämna rummet av rädsIa för ännu en olycka.
Det som hände igår kväll har gjort mig rädd för olyckor.
Jag oroar mig för att olyckor kan vara dödliga.
Du skuIle se vad vad som hände med lastbilarna i olyckan.
Vad som kunde ha hänt med behållarna.
Hur stiftar man lagar mot oIyckor?
Tänk om bara en enda behållare hade gått sönder...
Du Vet vad som skulle hända.
Jag tänker säga upp mig.
Jag är trött på att vara hejaklacksledare.
Jag ska bIi sanningssägare.
Sanningen är att oIyckor inträffar.
Regniga dagar, soliga dagar... Det oväntade inträffar.
Det måste jag berätta för din moster.
Mr Leroy...
Willa har säkert sagt hur vi har oroat oss för det som hände.
-Ja. -Crosbys kund ska köpa mitt hus!
Hon heter Lucy Calhoun. Vi har skrivit på och jag har fått handpenningen.
Och hon är förtjusande. Det känns som om jag känt henne heIa livet.
Och hon sa en fin sak:
Att vi träffades på ett så harmoniskt sätt...
Hon var öVertygad om att det Var Guds verk.
-lnte bara en oIycka? -Verkligen inte.
Jag hade själv aldrig tänkt på det om inte kära Lucy Calhoun hade sagt det.
Titta, soIen kommer fram.
Regnet är borta!
Vilken härlig dag det blir!
Den här stan, liksom många i USA, är inne i en svår period.
En stad är trots allt bara en massa hus.
Hopp och drömmar som beror på dess invånares öden, beslutsamhet och tro.
Framtiden, som på sin höjd är osäker, kan vara skrämmande eller löftesrik.
Allt beror på hur man ser det.
Översättning: Fredrik Olsson www.primetext.tv